Nem csak az a kérdés, túl lehet-e élni a tragédiákat, hanem az is, hogyan lehet a traumák után élni és szeretni. Szívbemarkoló élmény Tóth Barnabás Akik maradtak filmje, a haláltáborok és a szenvedés közvetlen ábrázolása nélkül, amelyet a jövő évi Oscar-díjra jelölt Magyarország.
Holokauszt film helyett
Közelmúltunk filmes feldolgozása még mindig érzékeny terület. Talán ennek is köszönhető, hogy a magyar filmgyártásban a holokauszt és a második világháború sokáig kibeszéletlen maradt. Az utóbbi években azonban készültek végre filmek, amelyek nemzetközi szinten is értékesek és érvényesek. A Kertész Imre regényéből készült Sorstalanság és az Oscar-díjat is elnyerő Saul fia magát a tragédiát, annak megélését mutatta be. Magyarország idén Tóth Barnabás filmjét nevezi az Oscar-díjra.
![Akik maradtak: Túlélték a háborút, de élni még nehezebb lesz 584](http://contextus.hu/wp-content/uploads/2019/09/584.jpg)
Ahogy a cím is sugallja, az Akik maradtak nem közvetlenül a holokausztról vagy a háborúról mesél. A tragédia nem ér véget a borzalmak túlélésével. A megmaradtak számára csupán a megpróbáltatások új fejezete kezdődik. Az alkotók aspektusából tekinteni a problémára közeli élmény mindazok számára, akiknek nagyszülei családi fotográfiái mesélnek történeteket a nehéz időkből. Az írói, rendezői nézőpont tehát szinte mindannyiunk tekintete.
Tóth Barnabás, a rendező F. Várkonyi Zsuzsa Férfiidők lányregénye című könyvét dolgozta fel, a forgatókönyvet pedig Muhi Klára írta.
Az író-rendező páros valószínűsíthető személyes érintettsége átjön a vásznon. Ráismerek nagyszüleim, dédszüleim egykori világára a korszak szinte nyomasztóan pontos ábrázolásának köszönhetően. Ezért feltételezem, hogy az képes megjeleníteni a háború utáni korszakot ilyen hitelesen, akinek családjában “beégtek” hasonló a képek és történetek.
Kis pénz, nagy történelem
A kis költségvetésből is hiteles, már-már hollywoodi igényességű világépítés lassan magyar specialitás lesz a kosztümös filmek esetében. A minimális díszletek és helyszínek bravúros látványvilágot eredményeztek Topolánszky Tamás Yvan Curtiz című filmjében. Találékony a látványtervezés Borbás Dávid Buszsofőr című rövidfilmjében is, amelyben az ötvenes évek magyar valósága elevenedik meg.
Topolánszky Tamás Yvan: “Az a jó, ha egy rendező nem rápaszírozza magát a filmjére, hanem hagyja a történetet kiteljesedni”
A Casablanca rendezője, Michael Curtiz, vagyis Kertész Mihály a főszereplője annak a magyar filmnek, amely idén először lesz látható a hazai mozikban a Klasszikus Film Maratonon. A bemutató kapcsán beszélgettünk a Curtiz című film alkotópárosával, Topolánszky Tamás Yvan rendezővel és Sümeghy Claudia producerrel.
Az Akik maradtak titka az egyszerűségben rejlik. Nincs szükség a rommá lőtt Lánchíd látványára vagy tankokra és bombakráterekre a háború utáni sivárság érzékeltetéséhez. Rajk László utolsó filmes munkája méltó búcsúajándék korunk egyik legkiválóbb építész-látványtervezőjétől.
Az ördög a részletekben lakozik, és ez nemcsak az érzékeny dramaturgiai megoldásokra igaz. A bezártság és a hideg nyomasztó jelenlétét hangsúlyossá és megélhetővé teszi Marosi Gábor operatőri munkája.
A lakásban játszódó jelenetek feszült pillanatait dinamikusan, több nézőpontból láttatja, részévé válunk a zárt, nyomasztó világnak, és a dramaturgiailag kevésbé hangsúlyos mozzanatokban is foglyai maradunk.
Két tűz között
A második világháborút követő első évek az újjáépítésről és továbblépésről, a traumák feldolgozásáról szóltak. A fájdalmait harsány természetével palástolni igyekvő kamaszlány és a csendes, megtört orvos találkozása fordulatot hoz kettejük magányos életébe. Klára még mindig a szüleit várja haza a haláltáborból, a köztiszteletben álló nőgyógyász, Aladár pedig belső száműzetését tölti lakásában. Egy orvosi vizsgálat alkalmával találkoznak, ahol Aladár azért vizsgálja meg Klárát, mert a lány a korábbi, a gettóban átélt tragédiák hatására nem képes nővé érni.
![Akik maradtak: Túlélték a háborút, de élni még nehezebb lesz Szl 6869 70](http://contextus.hu/wp-content/uploads/2019/09/SZL_6869-70.jpg)
Klára és Aladár barátságot kötnek a sivár rendelőben. A lány pótapját kezdi látni az orvosban, így hozzá költözik. Kapcsolatuk elmélyül, miközben a háborúból lassan felépülő ország fenyegető tempóban csúszik bele az újabb rémálomba, a Rákosi-rendszerbe.
Hajduk Károly (Aladár) és Szőke Abigél (Klára) játéka intenzív, dinamikus, a két karakter tűz és víz.
A lány szenvedélyes harsánysága és a halk szavú férfi visszafogott, szelíd mosolya kiegészíti egymást, jól működik köztük a “kémia”.
Tóth Barnabás kivételes rendezői empátiája színészei iránt már első kisjátékfilmjében, az Újratervezésben is megmutatkozott. A két ember egymásra találásának finom rezdüléseit remek színészek, így Jordán Adél, Nagy Mari és Lukáts Andor erős játéka támogatja. Bár Aladáron és Klárán kívül mindenki csupán rövid időkre tűnik fel a történetben, keserű humort hoznak a kor nyomasztó atmoszférájába.
Intim szférában
Ahogy a történet halad előre, úgy mélyül el Klára és Aladár viszonya az apa-lánya kapcsolattól távolodva valami megfoghatatlan irányba. A feszültség forrása is ebből fakad. A középkorú orvos és a tinilány szexualitástól mentes kapcsolata egyre feltűnőbbé válik az őket körülvevő világban. Az újabb sötétségbe merülni készülő társadalomban együttélésük egyre elfogadhatatlanabb.
![Akik maradtak: Túlélték a háborút, de élni még nehezebb lesz](http://contextus.hu/wp-content/uploads/2019/09/lead_800x600.jpg)
Külső szempontból félreérthető kapcsolatuk belülről nézve rendkívül törékeny, mégis így próbálnak együtt túlélni, egyensúlyozni érzelmeik közt. A lehetőség, hogy viszonyuk átalakul és a film onnantól egész másról szóljon, végig Damoklész kardjaként lebeg a vászon fölött.
Az apró pillanatok, érintések egész más irányba vihetnék a cselekményt, aztán ez mégsem történik meg. Még akkor sem, amikor az éjszaka közepén az ávósok a szomszéd lakásból viszik el a szomszédot.
Eközben Aladár és Klára összeölelkezve a legrosszabbra készülnek.
Ez nem csak rendezői, de forgatókönyvírói bravúr is. Az ÁVH feltűnése szerencsére véletlenül sem központi, inkább korfestő elem, akárcsak Rákosi Mátyás képe az iskolaigazgató falán.
A fenyegető hangokat és díszleteket már számos filmből ismerjük, nem szükséges hangsúlyozni őket. Jelzésszerű jelenlétük elegendő, nem ülik meg a cselekményt, amely viszont pátoszmentesen pendít meg bonyolult érzelmi húrokat.
![Akik maradtak: Túlélték a háborút, de élni még nehezebb lesz Tóth Barnabás 2 Hpgy](http://contextus.hu/wp-content/uploads/2019/09/Tóth-Barnabás-2-HPGy.jpg)
Nézőként azt tapasztaljuk, hogy nem azok a dolgok történnek meg a filmben, amelyekre beidegződéseinknél fogva számíthatnánk. A közhelyektől az alkotók jó ízléssel és arányérzékkel távol maradnak.
Terápia
Bár Tóth Barnabás mozija elszomoríthat, mégis felemelő, felszabadító élmény. Meggyőz, hogy a tragédiák után is van esélyünk újrakezdeni. Ehhez pedig elég lehet akár egy érintés is.
Amennyiben a kortárs filmkészítők folytathatják közelmúltunk és történelmünk őszinte közelítésű feldolgozását, akkor az Akik maradtak új fejezetet nyithat a magyar mozitörténetben.
Ez a mi a közös történelmi-társadalmi terápiánk. Őszinteség, ami talán még a gyógyulás módszertanára is alternatívát kínál. Egy esélyt arra, hogy a múlttal való szembenézés után a jövőbe is messzebbre tekinthessünk.